Gud er ikke noe for deg, Lenny.
Gud er for mennesker som ikke trenger frihet.
Du tar feil om abort.
Du sprer en sorg du ikke forstår engang.
Det er det verste et menneske kan gjøre.
Du har begått en av de feilene man for enhver pris bør unngå.
Innført konsepter som er sanne i og for seg,-
-men som til sammen utgjør et system som er altfor stivbeint.
Stivbeinthet er det eneste alternativet når det gjelder abort.
Det er en forbrytelse. Forbudt og straffet i Andre Mosebok-
-21. kapittel, vers 22-25. Det vet du.
22: "Det kan hende at noen slåss og skubber til en gravid kvinne "-
-"så hun mister barnet, men ikke selv kommer til skade."
"Da skal den skyldige betale den skadebot mannen pålegger ham,"-
-"og det skal skje hos dommerne."
23: "Men skjer det en skade,"-
-"skal du bøte liv for liv..." 24: "...øye for øye, tann for tann,"-
-"hånd for hånd, fot for fot..."
25: "...brannsår for brannsår, flenge for flenge, skramme for skramme."
Kirken har alltid holdt seg til det, og bare moderne slapphet-
-vil gjøre synder til rettigheter.
Ikke for å oppmuntre til dem.
Ingen er egentlig for abort. De vil underminere autoritetsprinsippet.
Gi deg, Lenny. Du vet at de versene er litt mer kompliserte.
Ja, den saksøkte betaler erstatning ved abort-
-og blir drept hvis kvinnen dør i forbindelse med at hun mister barnet.
Men det er ikke det dette handler om. Det er medlidenhet og medfølelse.
Bouvier? Skal du sløse bort tiden min med Bouviers vås?
-Eller den hellige Alfons' pisspreik? -Det er ikke pisspreik, Lenny!
Det er udiskutabelt at abort er et alvorlig, moralsk avvik.
Det var det Johannes Paul den 2. sa. De tre ordene,-
-"alvorlig", "moralsk" og "avvik", er basert på pavens ufeilbarlighet.
Likevel begrenset pave Gregor den 14. i år 1591-
-med en pavelig bulle,-
-bannlysningen til abort av et foster med sjel.
Dermed innførte han en distinksjon-
-som taler imot å klumpe sammen helt forskjellige situasjoner.
Jeg er lei av distinksjoner.
Selv for Thomas av Aquinas og helt til midten av 1800-tallet-
-kunne det bare kalles abort etter at fostret hadde fått en sjel.
Og det skjer i den tredje måneden av graviditeten.
Vitenskapen er Guds gave. Gud lærte oss at eggløsningen er spontan.
Spør en kvinne om det. Da de fremdeles trodde-
-at det fantes to typer befruktning, mannlig med sæd-
-og kvinnelig med egg,-
-ble det ansett som syndig ikke å tilfredsstille kvinnen.
Men da det ble oppdaget at eggløsningen var spontan,-
-ble prisen for det flere milliarder kvinnelige orgasmer.
Det gjorde også psykoanalytikerne rike.
Det ene yrket som ikke medfører arbeid, men gir mye penger-
-som vi har latt gli ut av hendene våre.
Jeg ber deg, Lenny. Revurder holdningen din til abort.
Hard i prinsippet, myk i praksis.
Abort er å si nei til livet.
Hvem bryr seg en dritt om livet?!
Livet er ikke en tåpelig pynt på intethetens kaffebord.
Livet er til for å brukes.
Å brukes godt. Å elske og bli elsket.
La meg minne deg på hva den hellige Alfons sa om abort:
"I en abort er alle skyldige unntatt kvinnen!"
Hva om det ikke bare gjaldt abort?
Hva om alle er skyldige i alt i livet, unntatt kvinnen?
Snakker du om moren din?
Hvem skulle jeg ellers snakke om?
PAVELIG OPPDRAG INNHYLLET I HEMMELIGHOLD
HAR KURTWELL EN HEMMELIG SØNN?
-Hva skjer meg i dag? -10.00: Robert Lee.
Tea Party-bevegelsens formann. 11.15: møte med Stanfords rektor.
13.00: lunsj med guvernøren.
Når traff du sist faren din?
-Han er bare guvernøren min nå. -Savner du ham ikke?
-Nei, og han savner ikke meg. -Jeg savner alle.
Men den jeg savner mest av alle, er mr. Jack Walser.
Han var vaktmester der jeg bodde før Herren kalte på meg.
Han delte inn leieboerne i to kategorier:
De innfødte og nomadene.
Én dag...
...ringte Jack på døra klokka ti på formiddagen.
Han trodde Lucy og jeg var på skolen, men vi lå syke med feber den dagen.
Vi var glade for å få være hjemme.
Gjennom soveromsdøra så jeg min mor gi ham en kopp kaffe,-
-som Jack drakk stående-
-for ikke å gjøre stolen våt med de regnvåte klærne sine.
Det var utvilsomt noe galt han hadde kommet for å si. Noe viktig.
Mr. Walser opplyste min mor om at husverten hadde bestemt seg for-
-en betydelig økning i husleia med...
...med et kjærtegn. Ja.
Med et kjærtegn som egentlig aldri skjedde,-
-men som likevel nesten berørte min mors blekgule hår,-
-mitt hår, Lucys hår, og fars hår,-
-der han lå på et hotell med elskerinnen sin i armene.
Og hørte på regnet...
...akkurat som oss.
Vi nomader flyttet ut om kvelden-
-for ikke å bli sett av de innfødte.
Men nederst i trappen ventet mr. Walser...
...og tok oss i hånden, én etter én.
Han sa noe jeg aldri har forstått, og derfor husker jeg det.
Han sa til meg: "Kjøp alltid en billett"-
-"lengst bak i toget, for det er tryggere."
Hvorfor drar ikke vår spanske anklager hjem til paven sin?
-Hva gjør han her? -Spaserer, drikker, sover.
Han kjemper mot døden.
Det er den minst interessante av de kampene vi utkjemper.
-Det er for sent. -For sent for hva da?
For alt, Deres Eminense.
Hei, Pete. Har du tid til meg i fem minutter?
Ja da, pater Gutierrez.
Jeg lurer bare på om du har tenkt over det.
Ja, jeg har tenkt over det.
Jeg har bestemt meg for ikke å anmelde erkebiskop Kurtwell.
Hvorfor ikke?
De andre gjorde det heller ikke, men de fikk penger.
-Du fikk ikke det engang. -Hvorfor tror du jeg ikke tok imot?
Hvorfor gjorde du ikke det?
Fordi jeg har min verdighet.
Ja vel. Så...hvis du har så mye verdighet,-
-så burde du anmelde den mannen. Han er den personifiserte ondskapen.
Hvorfor gråter du nå? Du vet at jeg har rett.
Bernardo. Får jeg kalle deg Bernardo?
-Ja, selvsagt. -Glem meg.
-Hei, Freddy. -Ciao, Bernardo.
Hvordan går treningen?
Jeg har gjort den gradvis mer intens.
-Har du tenkt over forslaget mitt? -Hvilket forslag?
Hva mener du med det?
At du skal hjelpe meg med å få tatt Kurtwell.
-Han sikler når han ser deg. -Ikke jeg.
Jeg sikler når jeg ser deg, Bernardo.
Du trenger bare gå ut med ham en kveld.
Du kan slutte før det går for langt.
Imens finner jeg et gjemmested og tar bilder.
Freddy. Du er det siste håpet mitt.
Du drar herfra når du er ferdig.
Men jeg må leve resten av livet her. Forstår du det?
Jeg kan ikke tirre en av de mektigste mennene i Queens.
Det forstår du vel?
Ikke bær nag til meg, Bernardo.
Jeg bærer aldri nag til noen. Det er hovedproblemet mitt.
Hallo, Freddy.
Hva vil du ha, Freddy? Bare si hva du vil ha, så får du det.
Jeg vil bli tennisspiller og vinne Grand Slam.
Greit. Det skal du bli.
Vekk herfra, rasshøl.
Men...
Jeg har fått en dato. I neste uke.
Det er bare en dag i året, Rose. En vanlig dato.
De vil tømme meg, Bernardo.
Det er 60 % sjanse for at jeg dør.
40 % sjanse for at jeg overlever.
Og hvis jeg sier nei...
...kan de ikke engang gjette hvor lang tid jeg har igjen.
Men jeg vil ikke si nei.
Jeg må begynne å drive dette hotellet igjen.
Jeg kan ikke gjøre det herfra, med seks tause overvåkningsskjermer.
Er det ikke godt å leve i stillhet og liggende?
Nei, det er forferdelig. Vi fortjener alle en sjanse til å begynne på nytt.
Men vet du hva det morsomme er?
-Hva da? -Hvordan jeg skal komme ut herfra.
-Hvordan skal du komme ut? -Gjennom der.
De må rive veggen-
-og gjøre den om til et enormt vindu.
Og så sendes jeg ut, dinglende i en heisekran.
-Det blir et fantastisk syn. -Jeg vil skamme meg sånn.
Jeg må gå nå. Jeg skal skrive til paven.
Det høres så surrealistisk ut når du sier det sånn.
Dette er alt jeg kan si. Din hengivne kardinal Gutierrez.
Jeg vil skrive en pressemelding-
-som benekter alle rykter om lyssky forhold mellom deg og Kurtwell.
En pressemelding som sier rett ut at denne paven ikke kan presses.
Hvis det er sånn at paven er utpressingssikker...
-...så er det unødvendig å si det. -Det er poenget, Hellige Far.
Helt konfidensielt må jeg vite det selv.
Kan Kurtwell presse deg på noe vis?
Lenny.
Du tror at du er hengselen.
Men du er døra.
Sancta Maria, mater Dei...
Jeg er glad i dere alle.
Hvor har Esther, Peter og lille Pius dratt?
Til Ostia. De bor i et hus ved stranden.
Peter er privat livvakt nå.
Var de ikke lykkelige her?
Livet i Vatikanet er ikke så morsomt for unge mennesker.
-Hellige Far? -Ja.
Alle her sier at du er...en helgen.
Bakvaskelser.
Vis meg hvor du bor.
Du kan komme hjem når du vil.
Men jeg har ikke oppnådd noe med Kurtwell.
Det spiller ingen rolle. Kom hjem.
Jeg venter.
Erkebiskop. Bispedømmet har begynt på flere samfunnsprosjekter.
Kan du fortelle oss mer om det?
Vi har brukt mye penger og tid på dette området i årenes løp.
Jeg tror at vi gjennom idrett-
-kan få kontakt med ungdommene her-
-og gi dem verdier som stemmer overens med et kristent liv.
Mange av idrettsprosjektene omfatter tennis.
-Hvorfor akkurat tennis? -Jeg er glad i tennis.
Det har vært lidenskapen min hele livet.
Og dette området er faktisk berømt for tennis.
Tennis gir rett og slett en sjanse til å rettlede en menneskesjel.
Tennis inneholder elementer som konsentrasjon, egenverdi-
-og mye annet en tennisspiller trenger.
Og det er kirkens ansvar å hjelpe barna med å vokse opp.
Hic est enim calix sanguinis mei-
-novi et aeterni testamenti: mysterium fidei:
Qui pro vobis et pro multis effundetur-
-in remissionem peccatorum.
Haec quotiescumque feceritis-
-in mei memoriam facietis.
Ja, gjerne. Greit.
-Hva heter du? -David.
-David hva da? -Bare David.
Hvorfor følger du etter meg?
Jeg pleide bare å stå på skøyter i helgene,-
-og bare med familien min.
Så spiste vi middag en kveld, og min datter Kate,-
-som var 12 år da, sa at det måltidet...
...var som å være i et haiakvarium.
Det var det kona og jeg var blitt. Et haiakvarium.
Nå går jeg på skøyter alene, også på ukedagene.
Men det er ikke det samme lenger.
Tanistone er etternavnet mitt.
Det var min mors etternavn også.
Hvorfor følger du etter meg?
Har du ikke oppdaget det ennå?
Du er båndet mellom meg og det som er roten til alle problemene mine.
Hva er det som foregår?
Hvorfor vil du og paven så gjerne ta meg?
Fordi du så gjerne ville ta de uskyldige barna.
Det er krenkende bakvaskelser. Jeg kan anmelde deg i morgen tidlig.
Du har ingen beviser mot meg. Hva mer vil du ha?
Hva vil Pius den 13. ha av meg?
Den Hellige Far vil ha sannheten.
Sannheten er at jeg kjenner Lenny Belardo godt.
Vi delte makten i New York i flere år.
Og han har alltid misunt meg.
Han misunner utstrålingen min, for den egenskapen mangler han.
-Det er den eneste sannheten. -Vær nå rimelig.
Paven misunner ikke en syk, gammel prest-
-som er knust av alvorlige anklager.
Tesen din holder ikke vann.
La meg avsløre noe for deg, pater Gutierrez: Du betyr ikke noe.
Du kan bli i Queens til jeg dør. Det forandrer ingenting.
Paven kan ikke komme til bunns med meg, og det vet han.
Det ville føre til det rene kaos.
Jeg syns synd på deg, Gutierrez. Du har bare en birolle-
-i et billig amatørteater som paven din har satt opp.
David? Er Kurtwell faren din?
Husker du den jenta som sto på skøyter i kveld?
Det var spesielt, for bare du og jeg i hele verden så det.
Jeg følte meg nær deg. Fortvilelsen din var den samme som min.
Det var da jeg tenkte: "Jeg stoler på denne mannen."
Ja, jeg tenkte: "Dette er et godt menneske."
"Og jeg er også et godt menneske."
"Så jeg skal fortelle den gode mannen det han vil vite."
Ja.
Kurtwell...er faren min.
Men det er ikke poenget. Poenget er skrekken.
Jeg er ikke redd for å dø.
Men fordi jeg lider av høydeskrekk,-
-er jeg redd for å bli løftet ut herfra-
-gjennom hullet i veggen og henge og dingle i luften.
Ikke vær urolig. Jeg skal være der og trøste deg.
Så drar jeg tilbake til Roma.
-Skal du tilbake til Roma? -Ja. Jeg er ferdig med arbeidet mitt.
-Kom og ta farvel med meg nå. -Men jeg skal ikke dra ennå.
Nei. Kom og ta farvel med meg nå.
Pust, Bernardo. Det er jeg som skal dø.
-Vær så snill... -Bernardo. Vi puster samme luft.
Gå nå, alle sammen.
Nei. Ikke du, Lenny.
Si det. Bare denne ene gangen.
La meg dø vel vitende om at jeg ikke har trodd på Gud forgjeves.
Si det, Lenny.
Greit.
-Kom, så besøker vi Billy. -Helst ikke. Jeg er redd.
Det må vi. Billy er din venn.
Moren hans er døende, og han trenger støtte.
Takk for at du kom, søster Mary.
Billy. Vennene dine er her.
Kom. Jeg skal spandere noe.
Søster Mary? Får jeg gå til Billys mor? Jeg vil be hos henne.
Selvsagt.
Herre. Vi må snakke sammen om Billys mor, og det nå.
Vi må snakke sammen. Du og jeg. Og ingen andre får høre på.
Billys mor...lever fremdeles.
Moren din lever også fremdeles.
Og du kommer til å finne henne.
Nå, endelig...
...er det på tide å dø.
Dra meg inn igjen! Dra meg inn igjen!
Hva skyldes denne æren?
Jeg har ordre om å følge deg til Vatikanet. Du skal stå for retten.
Flyet vårt går i morgen ettermiddag.
Det er bare bortkastet tid. For både meg og deg.
Dere har ingen beviser, du og paven din. Ingen.
Bare vrøvlet fra en galning-
-som går rundt med oransje hår. Ingen vil tro på dere.
Vi har ikke bare den forklaringen.
Jaså? Hva mer tror dere at dere har?
Dette er Kurtwell. Hei, Lenny.
Selv om du lot det ringe, så vet jeg at du ventet på samtalen.
Vil du virkelig at jeg skal komme til Roma og bli dømt?
Jeg er redd for at det er absolutt nødvendig.
Sekundet etter at jeg lander i Roma,-
-vil alt jeg har på deg, stå i alle verdens aviser.
Sett i gang. Verden vil antakeligvis like det.
Verden er alltid klar for kjærlighet.
Dette er erkebiskop Kurtwell. Passer det dårlig?
-Det kommer an på. -Jeg har informasjon om paven.
Og jeg har beviser. Det er ærlig talt mer enn informasjon.
Dette er tikkende bomber.
I så fall passer det svært godt. Spesielt for en journalist.
Hva handler dette om?
Jeg forteller det ikke i telefonen.
Ser du hva vi snakker om?
Brev som paven vår skrev til kjæresten i California i årenes løp.
Vi har en pave med et svært aktivt følelsesliv.
-Hvor fant du dem? -Jeg overtok Belardos stilling.
Jeg overtok skrivebordet hans. Belardo hadde glemt dem i en skuff.
-Har du lest alle sammen? -Bare de relevante delene.
De glødende. De som beviser...at Belardo har hatt en kvinne i årevis.
Du burde lest alle sammen, og det grundig.
I det siste skriver han at han aldri vil sende disse brevene til kvinnen-
-fordi han er gift med Gud.
Har du beviser for at de ble sendt? Konvolutter med frimerker?
Nei. Nei, det har jeg ikke.
I så fall har du ingen nyheter til meg, min gode erkebiskop Kurtwell.
Ingen bombe. Ingen skandale.
En haug kjærlighetsbrev som aldri er sendt, er ingen nyhet.
De er bare litteratur.
Pakk koffertene, og tilkall sjåføren.
Du har ingen bil lenger.
Jeg har anmodet om å få den konfiskert.
Kardinalstatssekretæren har godtatt anmodningen min.
Vi tar toget til flyplassen.
-På én betingelse. -Hva slags betingelse?
At vi sitter i den siste vogna.
Den er tryggest.
Hva er det vakreste, min elskede? Tapt eller funnet kjærlighet?
Ikke le av meg, min elskede.
Jeg vet at jeg er klossete og naiv når det gjelder kjærligheten.
Jeg stiller spørsmål som hentet fra en popsang.
Denne tvilen overvelder meg og underminerer meg, min kjære.
-Å finne... -Daniel.
-...eller tape. -Hvordan ser jeg ut?
Folk rundt meg bare lengter. Har de mistet eller funnet?
Jeg vet ikke.
En foreldreløs kan ikke vite det.
En foreldreløs mangler sin første kjærlighet, til mor og far.
Det er kilden til klossetheten og naiviteten hans.
Du sa til meg, på den øde stranda i California:
"Du får ta på beina mine." Men jeg gjorde det ikke.
Det, min elskede, er tapt kjærlighet.
Det er derfor jeg aldri har sluttet å lure på hvor du har vært siden da.
Og hvor du er nå.
Og du, lysende glimt av min forspilte ungdom,-
-har du tapt eller funnet?
Jeg vet ikke. Og jeg kommer aldri til å få vite det.
Jeg husker ikke navnet ditt engang, min elskede.
Og jeg har ikke svaret.
Men sånn liker jeg å se det for meg. Svaret.
Til slutt, min elskede, har vi ikke noe valg.
Vi må finne.
Mamma skal vise dere noe dere ikke visste at mamma kunne.
Tekst: Tor Hundstad www.sdimedia.com